◄ 4788. marud ►
Brown-Driver-Briggs [מָרוֺד, Köil. l, 127 f.] noun [masculine] restlessness, straying (?); — suffix עָנְיִי וּמְרוּדִי Lamentations 3:19; plural suffix יְמֵי עָנְיָהּ וּמְרוּדֶיהָ Lamentations 1:7 (read probably מְרוּדָהּ NöZMG xxxvii (1883), 539); plural וַעֲנִיִּם מְרוּדִים Isaiah 58:7, usually concrete the wandering (homeless) poor (Di thinks old Qal passive Participle; CheComm. reads Hoph`al מוּרָדִים; BuhlLex Hiph`il מָרִידִים; Köii. 1, 128 takes ᵑ0 abstract for concrete [apposition of ׳וַע]; so Du CheHpt [׳וַע gloss], read perhaps participle רָדִים (מ dittograph)). Forms and Transliterations וּמְרוּדִ֖י וּמְרוּדֶ֔יהָ ומרודי ומרודיה מְרוּדִ֖ים מרודים mə·rū·ḏîm meruDim mərūḏîm ū·mə·rū·ḏe·hā ū·mə·rū·ḏî ūmərūḏehā umeruDeiha umeruDi ūmərūḏî Links Interlinear Greek • Interlinear Hebrew • Strong's Numbers • Englishman's Greek Concordance • Englishman's Hebrew Concordance • Parallel Texts